DEN EUROPÆISKE REVISIONSRET

12, rue Alcide De Gasperi

1615 Luxembourg

LUXEMBOURG

Tlf. +352 4398-1

E-post: eca-info@eca.europa.eu

Internet: http://eca.europa.eu

Twitter: @EUAuditorsECA

YouTube: EUAuditorsECA

Yderligere oplysninger om EU fås på internet via Europaserveren (http://europa.eu)

Luxembourg: Den Europæiske Unions Publikationskontor, 2014

ISBN 978-92-9207-008-3 (epub)

ISBN 978-92-9207-006-9 (trykt udgave)

doi:10.2865/87534

© Den Europæiske Union, 2014

Eftertryk tilladt med kildeangivelse

SÅDAN FÅR MAN FAT I PUBLIKATIONER FRA EU

Gratis publikationer:

•  et eksemplar:
via EU Bookshop (http://bookshop.europa.eu)

•  flere eksemplarer eller plakater/kort:
hos Den Europæiske Unions repræsentationer (http://ec.europa.eu/represent_da.htm)
hos delegationerne i ikke-EU-lande (http://eeas.europa.eu/delegations/index_da.htm)
ved at kontakte Europe Direct (http://europa.eu/europedirect/index_da.htm)
eller ringe på 00 800 6 7 8 9 10 11 (frikaldsnummer fra overalt i EU) (*).

(*)  Oplysningerne er gratis ligesom de fleste opkald (nogle operatører, telefonbokse eller hoteller kan dog kræve penge for opkaldet).

Betalingspublikationer:

•   via EU Bookshop (http://bookshop.europa.eu).

Betalingsabonnementer:

•   via Den Europæiske Unions Publikationskontors salgskontorer (http://publications.europa.eu/others/agents/index_da.htm).

DA
2014

nr. 16

Særberetning

Effektiviteten af at
blande tilskud, der
ydes under regionale
investeringsfaciliteter,
og lån fra finansielle
institutioner til at støtte
EU’s eksterne politikker

(artikel 287, stk. 4, andet afsnit, TEUF)

Indhold

Glossar og forkortelser

Resumé

Indledning

De potentielle fordele ved at blande tilskud ydet som led i eksternt samarbejde og lån

EU’s blandingsmekanismer

Revisionens omfang og revisionsmetoden

Bemærkninger

De regionale investeringsfaciliteter er udformet på en hensigtsmæssig måde, men Kommissionens forvaltning er stadig behæftet med mangler

Udformningen af de regionale investeringsfaciliteter er tilfredsstillende, og de lovgivningsmæssige og proceduremæssige rammer bliver stadig bedre

Der udvælges egnede projekter, men Kommissionens evaluering fokuserer ikke tilstrækkeligt på EU-tilskuddenes merværdi og beløb

Kommissionen udbetaler unødvendigt store forskud

For subfaciliteternes vedkommende var kriterierne for tildeling af sublån vage eller bredt formuleret

Omfanget af Kommissionens overvågning af gennemførelsen af tilskud varierede

De tilsigtede fordele ved at blande tilskud og lån er endnu ikke nået fuldt ud

Kun for halvdelen af de undersøgte projekter var det påvist, at der var behov for et tilskud for at gøre det muligt at optage lånet

Kommissionen udnyttede ikke fuldt ud muligheden for at blive inddraget i formuleringen af politikker og for at få indflydelse på, hvordan projekterne blev udformet og forvaltet

Blanding styrkede donorkoordineringen, men synligheden af EU’s finansiering har hidtil været begrænset

Konklusioner og anbefalinger

Bilag I | — | De regionale investeringsfaciliteters globale dækning
Bilag II | — | De beløb, som der er indgået forpligtelser for, indgået kontrakt om, og som er udbetalt af Kommissionen for de enkelte regionale investeringsfaciliteter pr. 31.12.2013
Bilag III | — | Antal projekter godkendt under de enkelte regionale investeringsfaciliteter for perioden 2007-2013
Bilag IV | — | Bidrag til de 387 projekter, der blev godkendt under regionale investeringsfaciliteter for perioden 2007-2013
Bilag V | — | Lån fra finansielle institutioner ydet under de enkelte regionale investeringsfaciliteter for perioden 2007-2013
Bilag VI | — | Stikprøven på 15 ITF-projekter, som Retten gennemgik
Bilag VII | — | Stikprøven på 15 NIF-projekter, som Retten gennemgik
Bilag VIII | — | Stikprøve af projekter til etablering af subfaciliteter
Bilag IX | — | Projekter nævnt i punkt 42

Kommissionens svar

Glossar og forkortelser

AFD: Agence Française de Développement (det franske agentur for udviklingsbistand).

AFD er en fransk offentlig udviklingsfinansieringsinstitution, der bekæmper fattigdom og fremmer økonomisk vækst i udviklingslandene og i de franske oversøiske departementer. Det er det vigtigste gennemførelsesagentur for Frankrigs udviklingssamarbejde.

AIF: Den asiatiske investeringsfacilitet.

CIF: Den caribiske investeringsfacilitet.

EBRD: Den Europæiske Bank for Genopbygning og Udvikling.

EBRD er en offentligt ejet udviklingsbank baseret i London, der fremmer overgang til åben, markedsbaseret økonomi i lande fra Central- og Østeuropa til Centralasien og det sydlige og østlige Middelhavsområde. EBRD yder projektfinansiering til banker, industri og virksomheder, til investeringer både i nye virksomheder og i eksisterende selskaber. Den fokuserer på den private sektor, men samarbejder også med offentligt ejede selskaber.

EIB: Den Europæiske Investeringsbank.

EIB er Den Europæiske Unions bank. Den er ejet af og repræsenterer Den Europæiske Unions medlemsstater og arbejder tæt sammen med de øvrige EU-institutioner på at gennemføre EU’s politik ved at yde finansiering til investeringsprojekter.

EU-delegation: EU er repræsenteret ved 139 delegationer og kontorer over hele verden. EU-delegationerne er en del af Europa-Kommissionens struktur, men tjener EU’s interesser som helhed.

EUF: Den Europæiske Udviklingsfond.

EUF er hovedinstrumentet for Den Europæiske Unions bistand til udviklingssamarbejde med staterne i Afrika, Vestindien og Stillehavet samt de oversøiske lande og territorier. Partnerskabsaftalen, der blev undertegnet i Cotonou den 23. juni 2000 for en periode af 20 år (»Cotonouaftalen«), er den nuværende ramme for Den Europæiske Unions forbindelser med disse lande og territorier. Den har fokus på at mindske og med tiden udrydde fattigdom.

EuropeAid: Generaldirektoratet for Udvikling og Samarbejde — Europeaid.

IFCA: Investeringsfacilitet for Centralasien.

IFP: Stillehavsområdets investeringsfacilitet.

IMF: Den Internationale Valutafond.

ITF: EU’s trustfond for infrastrukturer i Afrika.

KfW: Kreditanstalt für Wiederaufbau (den tyske udviklingsbank).

KfW er Forbundsrepublikken Tysklands udviklingsbank og ligger i Frankfurt. Bankens udviklingsafdeling varetager Tysklands økonomiske udviklingssamarbejde på vegne af regeringen.

LAIF: Den latinamerikanske investeringsfacilitet.

Lån på lempelige vilkår: Et lån på lempelige vilkår er et lån på vilkår, der er væsentligt gunstigere end markedsvilkårene. IMF beregner subventionsniveauet som forskellen mellem lånets nominelle værdi og summen af de tilbagediskonterede fremtidige rente- og afdragsbetalinger, der skal afholdes af låntageren, udtrykt som en procentdel af lånets nominelle værdi.

MRI: Initiativet om gensidig tillid (Mutual Reliance Initiative).

MRI er en formel ramme, der blev oprettet i 2009 af AFD, EIB og KfW med henblik på at øge effektiviteten i samfinansieringen af udviklingsprojekter. Et af de særlige kendetegn ved initiativet er, at de fleste opgaver delegeres til foranstaltningens ledende finansieringsinstitut, og at procedurerne anerkendes gensidigt.

NIF: Naboskabsinvesteringsfaciliteten.

ROM: Resultatorienteret overvågning (Results Oriented Monitoring).

ROM-systemet er et kontrolredskab, der anvendes i forbindelse med projekter og programmer, og som indeholder anbefalinger til forbedring.

WBIF: Investeringsramme for Vestbalkan.

Resumé

I

Blandingsmekanismer kombinerer lån¹ fra finansielle institutioner med tilskud. Blanding gør det muligt for donorer at geare deres midler til ekstern bistand ved at mobilisere lån fra finansielle institutioner. Det giver dem også mulighed for at få indflydelse på formuleringen af politikker og/eller på, hvordan projekter iværksættes og forvaltes. Desuden kan blandingen af lån og tilskud fremme samarbejdet mellem udviklingsbistandens forskellige berørte parter og øge støttens synlighed.

II

Siden 2007 har Kommissionen og medlemsstaterne oprettet otte regionale investeringsfaciliteter, der dækker hele spektret af Kommissionens eksterne samarbejde. I perioden 2007-2013 afsatte EU 2 106 millioner euro til sådanne faciliteter. Udviklingsfinansieringsinstitutioner identificerer projekter og ansøger om tilskud, som godkendes af udøvende organer som f.eks. Kommissionen, medlemsstaterne og andre donorer. De finansielle institutioner indgår aftale om størstedelen af den tekniske bistand og overvåger projekterne.

III

Rettens revision dækkede de regionale investeringsfaciliteter fra det tidspunkt, hvor de blev etableret. Retten vurderede specifikt, om det er effektivt at blande tilskud ydet under regionale investeringsfaciliteter og lån fra finansielle institutioner. Revisionen fokuserede på udformningen og forvaltningen af de regionale investeringsfaciliteter og på, i hvilket omfang de tilsigtede fordele ved blanding blev opnået. Revisionsarbejdet omfattede en analytisk gennemgang, interview med ansatte i Kommissionen, en spørgeundersøgelse blandt 40 EU-delegationer, hvoraf 22 svarede, besøg i de fire vigtigste finansielle institutioner og en undersøgelse af en stikprøve på 30 tilskud til projekter.

IV

Retten konkluderer, at det generelt har været effektivt at blande tilskud ydet under regionale investeringsfaciliteter og lån fra finansielle institutioner til at støtte EU’s eksterne politikker. De regionale investeringsfaciliteter var udformet hensigtsmæssigt, men de potentielle fordele ved at blande tilskud og lån blev ikke udnyttet fuldt ud på grund af mangler ved Kommissionens forvaltning.

V

Medlemsstaterne og Kommissionen har sørget for, at de regionale investeringsfaciliteter var korrekt udformet, og de er nu fast etablerede. Lånedelen af finansieringen kom hovedsageligt fra fire europæiske finansielle institutioner, som identificerede de investeringer, der opfyldte betingelserne. I løbet af de seneste syv år har de identificeret tilstrækkelige projekter til, at der kan indgås forpligtelser for de disponible midler.

VI

Alle de 30 projekter, Retten gennemgik, blev vurderet til at være relevante for de berørte regioner og lande. Kommissionens godkendelsesprocedure var imidlertid ikke grundig nok, og beslutningerne om at yde tilskuddene på et bestemt niveau var ofte ikke dokumenteret på overbevisende vis. Der var heller ikke nogen vejledning om, hvilke kriterier Kommissionen skulle anvende i sin beslutningstagning. Når tilskuddene først var godkendt, var de udbetalte forskud unødvendigt høje. Kommissionens overvågning sikrede ikke, at der i alle tilfælde blev opnået merværdi af tilskuddene.

VII

De regionale investeringsfaciliteter gav udviklingspartnere en platform for tæt samarbejde og for gennemførelse af meget store projekter, som det ville have været vanskeligt at finansiere på anden måde. Begrundelsen for at yde tilskud, som blandes med lån, var klar i visse tilfælde, navnlig når subventionskriteriet skulle være opfyldt. I andre tilfælde — faktisk i ca. 50 % af de undersøgte tilfælde — var den ikke indlysende. Kommissionen drog ikke fuld fordel af muligheden for at indvirke positivt på den måde, projekter blev udformet på, eller for mere generelt at indvirke på sektorspecifikke politikker. Synligheden af EU’s støtte har indtil videre været begrænset, selv om Kommissionen er begyndt at rette op på situationen.

VIII

Retten fremsætter en række anbefalinger til Kommissionen for at forbedre effektiviteten af de regionale investeringsfaciliteter. Anbefalingerne vedrører projektudvælgelse og godkendelse af tilskud, udbetaling af midler, overvågning af gennemførelsen af EU-tilskud og styrkelse af EU-bistandens synlighed.

1Lån samt i begrænset omfang andre former for finansiering, der ikke er tilskud.

Indledning

De potentielle fordele ved at blande tilskud ydet som led i eksternt samarbejde og lån

01

Blandingsmekanismer kombinerer lån² fra finansielle institutioner med tilskud. Tilskuddene kan antage forskellige former, men i forbindelse med EU’s samarbejde med udviklingslandene er de mest almindelige former for tilskud direkte tilskud, rentegodtgørelser, teknisk bistand og lånegarantiordninger.

02

Det primære sigte med blandingsmekanismer er at øge midlerne til eksternt samarbejde ved at mobilisere lån fra finansielle institutioner. Målet med blandingsmekanismer er navnlig at tage højde for investeringsforhold, som ikke er optimale, i forbindelse med aktiviteter eller infrastrukturer, der kunne være levedygtige, men som ikke tiltrækker tilstrækkelig finansiering fra markedets finansieringskilder. Følgende er de vigtigste årsager til, at nogle projekter ikke kan tiltrække investorer til normale markedspriser:

a)Projekterne er ikke tilstrækkeligt rentable, men har store økonomiske, miljømæssige og/eller sociale fordele.

b)Risikoprofilen er uforholdsmæssig høj.

c)De gennemføres i stærkt gældstyngede lande, der er underlagt Den Internationale Valutafonds (IMF’s) lånekrav (jf. tekstboks 1).

03

Ud over at mobilisere lån fra finansielle institutioner giver blanding donoren mulighed for at blive inddraget i formuleringen af politikker eller at få indflydelse på, hvordan projekter udformes og forvaltes. Dette kan f.eks. være ved at afbøde de negative eksterne virkninger af et projekt, såsom negative miljømæssige eller sociale virkninger, eller ved at give ekstra støtte til specifikke mål i relation til projektet, såsom udvikling af administrativ eller teknisk kapacitet.

  Tekstboks 1

IMF’s krav i forbindelse med ydelse af lån i stærkt gældstyngede lande

I henhold til IMF’s krav må stærkt gældstyngede lande kun optage lån på vilkår, som er væsentligt gunstigere end markedsvilkårene. Sådanne lån benævnes lån på lempelige vilkår. I stærkt gældstyngede lande kræver IMF, at subventionsniveauet er på mindst 35 %.

04

Der er også andre, mere generelle, potentielle fordele ved blanding:

a)Det fremmer samarbejdet mellem interessenter inden for udviklingsbistand. Blandingsmekanismerne anvendes navnlig i partnerskab med europæiske finansielle institutioner, og der kan således drages fordel af disse institutioners specifikke ekspertise og viden. Øget samarbejde kan også føre til større gennemsigtighed, stordriftsfordele og lavere transaktionsomkostninger for partnerlandet. Desuden gør blanding det muligt at gennemføre projekter, som er for store til at blive finansieret af en enkelt donor eller finansieringsinstitution.

b)Det styrker bevidstheden hos støttemodtagere og offentligheden, at investeringerne finansieres med støtte fra donorer. Ved at kombinere forskellige donorers og finansielle institutioners interventioner kan man opnå den kritiske masse, der er nødvendig for at gøre bistanden synlig.

EU’s blandingsmekanismer

05

Kommissionen har ydet rentegodtgørelser i lang tid. På det seneste har Kommissionen og medlemsstaterne imidlertid etableret særlige mekanismer, der fremskynder brugen af blanding. Siden 2007 har Kommissionen oprettet otte regionale investeringsfaciliteter, der dækker hele spektret af Kommissionens eksterne samarbejde (jf. bilag I). De kombinerer tilskud, der finansieres over de europæiske udviklingsfonde (EUF) og EU’s almindelige budget, med lån, hovedsageligt fra europæiske udviklingsfinansieringsinstitutioner. I visse tilfælde yder EU-medlemsstaterne også direkte bidrag.

06

De regionale investeringsfaciliteter har en treleddet forvaltningsstruktur³:

a)et strategisk organ⁴, der har til opgave at fastlægge den overordnede strategi for finansieringsfaciliteten

b)et udøvende organ⁵, der består af Kommissionen, medlemsstaterne og andre donorer, og som er ansvarligt for godkendelse af individuelle tilskud

c)et teknisk organ⁶, der består af finansielle institutioner og Kommissionen, og som fastlægger en fælles projektpipeline og udvælger de projekter, der skal forelægges for det udøvende organ.

07

Efter konsultationer med det berørte partnerland eller de berørte partnerlande fremsætter de finansielle institutioner forslag til projekter⁷. Udviklingen af projektpipelinen ledes af de finansielle institutioner. De identificerer og udvælger projekter på grundlag af deres egne finansielle vurderingskriterier og søger om tilskud med angivelse af type og beløb. Projektudviklingsprocessen indebærer, at der samarbejdes med Kommissionen, navnlig inden for de tekniske organer og på EU-delegationsniveau. Den finansieringsinstitution, der leder projektet, overvåger gennemførelsen af projektet og rapporterer om fremskridt. Den ledende finansieringsinstitution har ret til et honorar for at forvalte gennemførelsen af projekter.

08

EU’s trustfond for infrastrukturer i Afrika (ITF) er den eneste regionale investeringsfacilitet, der fungerer som en fond. Den Europæiske Investeringsbank (EIB) fungerer som kasserer for denne fond. For så vidt angår de øvrige regionale investeringsfaciliteter kanaliserer Kommissionen i de fleste tilfælde tilskuddene til de endelige modtagere via den ledende finansieringsinstitution. Støttemodtagerne tildeler og forvalter selv de underliggende kontrakter, mens de finansielle institutioner gennemfører den tekniske bistand og overvåger gennemførelsen af de blandede projekter. Alle regionale investeringsfaciliteter har et sekretariat, som støtter de udøvende organer. Sekretariaterne har til huse i Kommissionen⁸, dog ikke ITF’s, som ledes af EIB.

09

Der er også andre EU-blandingsmekanismer. Den vigtigste er den investeringsfacilitet, som blev oprettet i 2003 ved Cotonouaftalen for en periode på 20 år. Andre eksempler på blandingsmekanismer uden for de regionale investeringsfaciliteter er Euro-Middelhavs-faciliteten for investeringer og partnerskab (FEMIP) og Den Globale Fond for Energieffektivitet og Vedvarende Energi (GEEREF).

10

I perioden 2007-2013 har EU bevilget 2 106 millioner euro til regionale investeringsfaciliteter (jf. bilag II). Ved udgangen af 2013 havde Kommissionen allerede udbetalt 1 205 millioner euro. De regionale investeringsfaciliteters udøvende organer havde godkendt 387 projekter (jf. bilag III), hvortil der var ydet tilskud på i alt 2 346 millioner euro (jf. bilag IV). Disse tilskud blev ledsaget af lån på i alt 22 152 millioner euro. Hidtil har misligholdelsesgraden for lånene været nul.

11

De støttede projekter er hovedsagelig offentlige investeringsprojekter. De dækkede sektorer varierer fra den ene facilitet til den anden, men transport- og energisektoren modtager flest midler⁹. Projekterne spænder fra temmelig beskedne, fra 0,3 millioner euro, og til mere end 1 000 millioner euro. I de fleste tilfælde er mere end én finansiel institution involveret. I nogle tilfælde tildeler de regionale investeringsfaciliteter ikke midler til et enkelt investeringsprojekt, men til en anden facilitet eller en fond. I tilfælde af sådanne subfaciliteter udvælger og finansierer de finansielle institutioner delforanstaltninger, der inddrager lokale finansieringspartnere.

12

De fire vigtigste finansielle institutioner¹⁰, der fra begyndelsen har været involveret i regionale investeringsfaciliteter, er EIB, Den Europæiske Bank for Genopbygning og Udvikling (EBRD), Agence Française de Développement (AFD) og Kreditanstalt für Wiederaufbau (KfW). Bilag V er en oversigt over de lånebeløb, som disse institutioner godkendte i perioden 2007-2013 til de 387 projekter, der modtog støtte under disse faciliteter.

13

I december 2012 lancerede Kommissionen EU-platformen for blanding i eksternt samarbejde for at undersøge, hvordan man kunne forbedre kvaliteten og effektiviteten af regionale investeringsfaciliteter. Processen er stadig i gang, og den forventes at udmønte sig i en række henstillinger og retningslinjer for anvendelse af blanding i forbindelse med eksternt samarbejde og for, hvordan man kan mobilisere yderligere offentlige og private midler med henblik på at øge virkningen af EU’s eksterne samarbejds- og udviklingspolitik.

2Lån samt i begrænset omfang andre former for finansiering, der ikke er tilskud.

3Investeringsrammen for Vestbalkan (WBIF) er en undtagelse, idet den ledes af en styringskomité og en projektfinansieringsgruppe.

4Benævnt »strategiråd« eller »styringskomité«.

5Benævnt »administrativt udvalg« eller »forretningsudvalg«.

6Benævnt »projektfinansieringsgruppe« eller »gruppe af finansielle institutioner«.

7Det er primært partnerlande, der indgiver ansøgninger om WBIF-tilskud.

8Generaldirektoratet for Udvikling og Samarbejde (EuropeAid), med undtagelse af WBIF, hvis sekretariatsfunktioner varetages af Generaldirektoratet for Udvidelse.

9Ca. 55 %.

10De øvrige støtteberettigede finansielle institutioner er: Agencia Española de Cooperación Internacional para el Desarrollo (AECID), African Development Bank (AfDB), Belgian Investment Company for Developing Countries (BIO), Den Caribiske Udviklingsbank (CDB), Europarådets Udviklingsbank (CEB), Companía Española de Financiación al Desarrollo (COFIDES), Finnish Fund for Industrial Cooperation Ltd. (FINNFUND), Inter-American Development Bank (IADB, observatør i LAIF), Luxembourg Development Agency (Lux-Dev), Den Nordiske Investeringsbank (NIB), Private Infrastructure Development Group (PIDG), Österreichische Entwicklungsbank AG (OeEB), Società Italiana per le Imprese all’Estero (SIMEST), Sociedade para o Financiamento do Desenvolvimento (SOFID).

Revisionens omfang og revisionsmetoden

14

Retten vurderede, om det var effektivt at blande tilskud, der ydes under regionale investeringsfaciliteter, og lån fra finansielle institutioner til at støtte EU’s eksterne politikker, og den fokuserede i den forbindelse på følgende to spørgsmål:

a)Er de regionale investeringsfaciliteter udformet og forvaltet hensigtsmæssigt?

b)Har anvendelsen af blanding givet de ønskede fordele?

15

Denne revision, som var den første, Retten gennemførte på dette særlige område, blev udført mellem maj og december 2013, og revisorerne gennemgik de regionale investeringsfaciliteters resultater siden deres etablering. Revisionsrettens revision havde fokus på EU’s finansielle tildelinger og Kommissionens rolle. Revisionsarbejdet omfattede en analytisk gennemgang, interview med ansatte i Kommissionen, en spørgeundersøgelse blandt 40 EU-delegationer¹¹, besøg i de fire største finansielle institutioner og en detaljeret gennemgang af en stikprøve af projekter. Stikprøven¹² omfattede 15 projekter, som modtog støtte fra ITF (jf. bilag VI), og 15 projekter, der havde modtaget støtte under naboskabsinvesteringsfaciliteten (NIF) (jf. bilag VII). Disse to regionale investeringsfaciliteter dækker både EUF og EU’s almindelige budget og udgør mere end 70 % af de tilskud, der var godkendt under de regionale investeringsfaciliteter ved udgangen af 2013. De er også de ældste investeringsfaciliteter og har dermed de projekter, der er længst fremme. Som følge af deres særlige karakteristika gennemgik revisorerne også otte projekter vedrørende etablering af subfaciliteter (jf. punkt 11) med henblik på finansiering af aktioner med deltagelse af lokale finansielle institutioner (jf. bilag VIII).

1122 EU-delegationer svarede på spørgeundersøgelsen.

12Retten udvalgte projekterne tilfældigt ved hjælp af pengeenhedsstikprøvemetoden.

Bemærkninger

De regionale investeringsfaciliteter er udformet på en hensigtsmæssig måde, men Kommissionens forvaltning er stadig behæftet med mangler

16

Retten undersøgte, om den overordnede udformning af de regionale investeringsfaciliteter og de proceduremæssige rammer var hensigtsmæssige. Revisionen fokuserede også på proceduren for vurdering af tilskudsansøgninger, begrundelsen for de udvalgte projekter og hensigtsmæssigheden af tilskuddenes type og omfang. Endelig gennemgik revisorerne også gennemførelsen af tilskud og overvågningen af projekter som led i revisionen.

Udformningen af de regionale investeringsfaciliteter er tilfredsstillende, og de lovgivningsmæssige og proceduremæssige rammer bliver stadig bedre

17

Det er hensigtsmæssigt, at der findes otte forskellige regionale investeringsfaciliteter i stedet for én samlet investeringsfacilitet, fordi:

a)faciliteterne har forskellige strukturer til at kombinere midlerne fra forskellige donorer og kanalisere dem til projekterne

b)EU’s finansiering af de geografiske investeringsfaciliteter kommer fra forskellige finansielle instrumenter, som har forskellige retsgrundlag

c)ansvarsfordelingen i Kommissionen og de finansielle institutioner er geografisk baseret

d)de parter, der er repræsenteret i de forskellige styrende organer (jf. punkt 6), varierer fra region til region.

18

Målsætningerne og prioritetsområderne under alle de regionale investeringsfaciliteter stemmer overens med EU’s overordnede politiske målsætninger. I forbindelse med ITF var kun projekter med en regional dimension støtteberettigede, hvilket begrænsede mulighederne for at blande tilskud og lån.

19

I finansforordningen¹³ blev der for nylig indført særlige regler om blandingsmekanismer¹⁴. Disse regler, der gælder fra 2014 og fremefter, forbedrer i væsentlig grad de lovgivningsmæssige rammer ved at definere en række begreber og principper, forenkle de forvaltningsmetoder, der anvendes til blanding, og ved at udgøre retsgrundlaget for anvendelsen af innovative finansieringsredskaber. Kommissionen er i gang med yderligere at forbedre rammerne, eftersom den er ved at udarbejde retningslinjer for forvaltningen af de regionale investeringsfaciliteter¹⁵.

20

Kommissionen har gjort visse fremskridt på dette område, men det er normalt de finansielle institutioner, som tager initiativ til projekterne, hvorefter Kommissionen vurderer disse forslag og de efterfølgende anmodninger om tilskud frem for aktivt at identificere projekter.

21

Sekretariatet for ITF varetages af EIB (jf. punkt 8). Dette er et spørgsmål, der bør tages op i betragtning af, at EIB er med til at finansiere projekter, og dette uanset at sekretariatet er adskilt fra EIB’s bankvirksomhed.

Der udvælges egnede projekter, men Kommissionens evaluering fokuserer ikke tilstrækkeligt på EU-tilskuddenes merværdi og beløb

Udvælgelse af projekter med henblik på ydelse af tilskud

22

Processen for identificering og udvælgelse af projekter gjorde det muligt at udarbejde tilstrækkeligt mange tilskudsansøgninger til, at der kunne indgås forpligtelser for de tildelte midler inden for den planlagte tidsramme. De godkendte projekter var relevante for udviklingsbehovene i de berørte regioner og lande.

23

Finansielle institutioner skal indgive et ansøgningsskema¹⁶ for at kunne anmode om et tilskud fra en regional investeringsfacilitet. Selv om de oplysninger, som de finansielle institutioner fremsendte inden godkendelsen af tilskuddet, efterhånden blev mere fyldestgørende og mere detaljerede, var de for generelle til, at de regionale investeringsfaciliteters udøvende organer kunne træffe hensigtsmæssige beslutninger. Der forelå ikke kvantificerede oplysninger om lånevilkår, subventionsniveau (jf. tekstboks 1) og levedygtighed (jf. eksemplet i tekstboks 2). Ydermere var tilskuddenes forventede merværdi ikke formuleret hensigtsmæssigt, struktureret eller kvantificeret.

  Tekstboks 2

ITF-projekt — rehabilitering af strømforsyningssystemet i Benin og Togo

Projektet vedrørte etablering og renovering af eltransmissionsledninger og koblingsstationer til et samlet beløb på 85,7 millioner euro. Målet med projektet var at forbedre pålideligheden og effektiviteten af elektricitetsforsyningen i Benin og Togo. ITF ydede en rentegodtgørelse på 12,25 millioner euro, som gjorde det muligt at nå det subventionsniveau på 35 %, som IMF kræver (jf. tekstboks 1).

Utilstrækkelige oplysninger fra den finansielle institution

Den tilskudsansøgningsformular, som de finansielle institutioner indgav, indeholdt ikke data om projektets finansielle og økonomiske levedygtighed, subventionsniveauet og projektets overensstemmelse med landenes behov, selv om alle disse oplysninger var tilgængelige i den finansielle institutions dossierer. Desuden var formularen uklar med hensyn til den forventede merværdi af ITF-tilskuddet. Uden disse oplysninger kunne Kommissionen ikke foretage en passende vurdering af tilskudsansøgningen.

24

En underliggende årsag til, at oplysningerne fra de finansielle institutioner var begrænsede, var, at projekterne ofte stadig var i den indledende fase på det tidspunkt, hvor tilskudsansøgningen blev indgivet. De finansielle institutioner træffer deres låneafgørelse på et senere tidspunkt, dvs. efter gennemførlighedsundersøgelsen. Deres afgørelser var derfor baseret på bedre og mere detaljerede oplysninger end dem, Kommissionen havde, da den vurderede tilskudsansøgningen.

25

Der findes ikke nogen særlig vejledning på dette område, men Kommissionen har forbedret sin gennemgang af tilskudsansøgninger over tid. Gennemgangen er dog i vidt omfang baseret på oplysningerne i formularen til tilskudsansøgning og er derfor begrænset af den. I forbindelse med de undersøgte projekter blev der ved gennemgangen ikke lagt særlig stor vægt på subventionsniveauet, gældsbæredygtighed, tilskuddets størrelse eller økonomisk levedygtighed. Kommissionen har ikke fastsat kriterier for økonomisk levedygtighed. Den har i realiteten ingen klare regler eller retningslinjer for, hvilken type udviklingsinvesteringer der bør finansieres med enten tilskud, lån eller en blanding af de to.

26

De relevante EU-delegationer blev gradvis inddraget i Kommissionens gennemgang, idet de blev hørt i forbindelse med behandlingen af tilskudsansøgninger. Rettens undersøgelse af projekter og interview med ansatte i delegationerne viste, at denne inddragelse stadig var utilstrækkelig, særlig i identifikationsfasen. Kun 59 % af de 22 EU-delegationer, der deltog i Rettens spørgeundersøgelse, anførte, at de var inddraget i identificeringsprocessen i forbindelse med blandede projekter. Det begrænsede omfanget af delegationernes ejerskab af projekterne. Når finansielle institutioner søgte om tilskud, anmodede Kommissionen de fleste af delegationerne om at fremkomme med deres synspunkter vedrørende de projekter, der var udvalgt for deres respektive lande.

27

Det gennemsnitlige antal dage, der går fra forberedelsen af projektet til bestyrelsens endelige godkendelse, er 215 for ITF, 257 for LAIF og 290 for NIF¹⁷. I forbindelse med LAIF og NIF skulle hvert enkelt projekt have en foreløbig og endelig godkendelse både på teknisk plan og i bestyrelsen, hvilket var tidskrævende. Denne procedure var noget lettere for ITF, hvor der ikke krævedes foreløbige godkendelser¹⁸.

Valg af tilskudstype og -beløb

28

De tilskudstyper, der blev valgt (jf. punkt 1), var egnede til at opnå den tilsigtede merværdi. Kun ITF ydede rentegodtgørelser. De øvrige regionale investeringsfaciliteter gjorde ikke, selv om dette var tilladt i henhold til deres forskriftsmæssige og kontraktmæssige rammer.

29

11 af de 30 tilskud, som Retten undersøgte, havde til formål at sikre, at lånet kom op på det minimumssubventionsniveau på 35 %, som IMF kræver (jf. tekstboks 1). For så vidt angår 7 af disse 11 tilskud kunne Retten hverken fra Kommissionen eller de finansielle institutioner fremskaffe dokumentation for, at subventionsniveauet ikke var højere end nødvendigt for at opfylde IMF’s krav. I et tilfælde oversteg subventionsniveauet minimumskravet på 35 %, uden at Kommissionen blev gjort bekendt med det.

30

Der var ingen kriterier for fastsættelse af tilskudsbeløb, når hovedformålet var andet end overensstemmelse med IMF’s krav. I de tilfælde, Retten undersøgte, var det ofte uklart, hvordan beløbene var blevet besluttet. Kommissionen mente endvidere ikke, at det var nødvendigt at foretage en nøje kontrol af, hvordan de tilskudsbeløb, som de finansielle institutioner anmodede om, var blevet beregnet.

31

I teorien kunne de finansielle institutioner fastsætte en rentesats, som var højere end den normale, og få den godkendt af tilskudsmodtageren ved at inkludere et tilskud i den finansielle pakke. Der er derfor en risiko for, at fordelene ved tilskud ikke overføres fuldt ud til modtageren. Selv om de offentlige udviklingsfinansieringsinstitutioner er ansvarlige for at tilbyde de mest hensigtsmæssige finansieringsvilkår, kan hverken Kommissionen eller Retten udelukke, at ovennævnte risiko kan blive en realitet, da de ikke har mulighed for at undersøge dette, fordi fastsættelsen af rentesatser er fortrolig¹⁹.

Kommissionen udbetaler unødvendigt store forskud

32

Når tilskuddene var blevet godkendt, og tilskudsaftalerne var undertegnet, blev der udbetalt betydelige forskud. Kommissionen havde midlerne til rådighed og overførte dem, før det var nødvendigt. Støttemodtageren anvendte disse midler langsomt, fordi det tog tid at iværksætte projektet og indgå aftaler om de nødvendige tjenesteydelser og bygge- og anlægsarbejder, og på grund af gennemførelsens varighed. De overførte midler henstod derfor uudnyttede i en lang periode, hvilket er i modstrid med princippet om forsvarlig økonomisk forvaltning (jf. eksemplet i tekstboks 3). Som følge heraf afspejler budgetgennemførelsen ikke faciliteternes faktiske underliggende aktivitet.

33

I forbindelse med ITF foretager Kommissionen overførsler til fonden, og dernæst overfører EIB, som forvalter af fonden, tilskuddene fra fonden til den ledende finansieringsinstitution. ITF’s udøvende organ godkender tilskud op til et samlet beløb, der ikke overstiger den likviditetssaldo, der er til rådighed i fonden. Med denne forsigtige fremgangsmåde sikrer ITF, at fonden vil kunne opfylde sine forpligtelser. Eftersom det tager tid, før projektgennemførelsen faktisk påbegyndes, udbetaler modtageren først de pågældende beløb nogle år senere. Som følge heraf ligger store beløb passivt hen på fondens bankkonto i flere år (jf. figuren).

  Tekstboks 3

NIF-projekt — anden fase i Tunis’ hurtige jernbanenet

Dette projekt til 550 millioner euro finansierer anlæggelsen af prioriterede strækninger af to nye linjer af højhastighedsjernbanenettet i Tunis by. NIF-tilskuddet på 28 millioner euro ydes til teknisk bistand til den ordregivende myndighed og tilsynsmyndigheden.

Unødvendigt høje forskudsbetalinger i forbindelse med NIF-tilskuddet

I 2010 overførte Kommissionen det samlede tilskud til modtageren. De finansielle institutioner udbetalte først deres lån, da modtageren havde behov for midler. Da projektet var væsentligt forsinket, blev de første lånebeløb først udbetalt i 2013. Som følge af forsinkelserne stod 24,5 millioner euro af NIF-tilskuddet uudnyttet hen i mere end tre år.

Figur

ITF — cash flow-bevægelser

Kilde: ITF’s sekretariat.

For subfaciliteternes vedkommende var kriterierne for tildeling af sublån vage eller bredt formuleret

34

For de otte subfaciliteter (jf. punkt 11), som Retten undersøgte (jf. bilag VIII), var der ingen bestemmelse om, at de aktiviteter, der skulle finansieres af subfaciliteten, forudgående skulle godkendes enkeltvis af Kommissionen, og kun i ét tilfælde var de godkendt af den finansielle institution. Samtidig var kriterierne for udvælgelse af aktiviteter, der var berettigede til sublån, i de fleste tilfælde²⁰ vage eller meget bredt formuleret, og de indeholdt ingen oplysninger om de berørte sektorer og prioriteter. Kommissionen kunne derfor ikke være sikker på, at udgifterne havde fokus på EU’s prioriteter (jf. eksemplet i tekstboks 4).

  Tekstboks 4

NIF-projekt — finansieringsfacilitet for SMV’er

SMV-finansieringsfaciliteten med et samlet beløb på 150 millioner euro til tildeling havde to komponenter. Den første bestod af teknisk bistand til lokale finansielle partnerinstitutioner og en tabs-/risikodelingsfacilitet for låneporteføljer. Over den anden komponent blev der ydet teknisk bistand og rentefrie lån med det formål at reducere rentesatserne og give en tabs-/risikodelingsstødpude. Der blev ydet 15 millioner euro i NIF-tilskud til dette projekt.

Brede kriterier for udvælgelse af de aktiviteter, der skulle finansieres af subfaciliteten

Den ansøgningsformular, som de finansielle institutioner forelagde, angav ikke klart, på hvilket niveau sublånene skulle godkendes. Den ledende finansieringsinstitutions ansvar i bedømmelses- og udvælgelsesprocessen blev heller ikke præciseret. Det var ikke fastsat, at der i udvælgelsesprocessen skulle tages hensyn til EU’s prioriteter, idet støtteberettigelseskriterierne åbnede mulighed for investeringer i alle sektorer. Desuden var rapporteringskravene for opfølgning på projekter ikke klart angivet.

Omfanget af Kommissionens overvågning af gennemførelsen af tilskud varierede

35

De regionale investeringsfaciliteters sekretariater er ansvarlige for den overordnede finansielle overvågning af faciliteterne. De finansielle institutioner overvåger selv gennemførelsen af projekterne. På kommissionsniveau ligger ansvaret for opfølgning af tilskud hos EU-delegationerne. Omfanget af deres opfølgning varierede, fordi der ikke findes klare interne retningslinjer (jf. punkt 19), og fordi det var forskelligt, hvor meget delegationerne deltog i identifikationen af projekterne (jf. punkt 26). Desuden var de kontraktlige ordninger, som var indgået med de finansielle institutioner om forelæggelse af oplysninger, uklare og ikke tilstrækkeligt krævende.

36

Resultatovervågningen har indtil videre været begrænset og ustruktureret. Inden for rammerne af EU-platformen for blanding i eksternt samarbejde er der ved at blive udformet et resultatorienteret overvågningssystem, som indeholder standardiserede indikatorer til overvågningsformål.

37

Som i forbindelse med andre udviklingsprojekter, der finansieres af EU, udvalgte Kommissionen tilfældigt nogle blandede projekter til resultatorienteret overvågning (ROM). Denne øvelse bestod af korte, målrettede vurderinger på stedet foretaget af eksterne eksperter på basis af en ensartet metode. I forbindelse med ROM-vurderingerne blev en lang række aspekter af projektets gennemførelse evalueret på grundlag af fem kriterier: relevans, effektivitet, produktivitet, virkning og sandsynlig bæredygtighed. Men vurderingerne havde ikke specifikt fokus på tilskuddenes merværdi. Med hensyn til ROM-vurderingernes resultater var det ikke klart, hvorvidt det var den finansielle institution eller EU-delegationen, der forventedes at reagere på konklusionerne og anbefalingerne. Projekter, der blev støttet af ITF, var imidlertid ikke omfattet af ROM.

De tilsigtede fordele ved at blande tilskud og lån er endnu ikke nået fuldt ud

38

Retten undersøgte, i hvilket omfang de tilsigtede fordele ved blanding er blevet nået. Disse omfatter blandt andet mobilisering af yderligere finansiering, som ikke er tilskud, inddragelse i udformningen af politikker, indflydelse på, hvordan projekter tilrettelægges og forvaltes, bedre donorkoordination og større synliggørelse af den europæiske støtte til udviklingssamarbejde (jf. punkt 4).

Kun for halvdelen af de undersøgte projekter var det påvist, at der var behov for et tilskud for at gøre det muligt at optage lånet

39

Projekter, som modtog støtte fra de regionale investeringsfaciliteter, fik også betydelige midler fra ikkeeuropæiske finansielle institutioner samt fra støttemodtagerne. I forbindelse med den stikprøve af projekter, som Retten undersøgte, finansierede europæiske finansielle institutioner tilsammen 45 % af de samlede investeringsomkostninger, ca. 20 % blev rejst af ikkeeuropæiske finansielle institutioner, og 25 % var egne bidrag fra støttemodtagerne. Sidstnævnte er god praksis for at sikre, at støttemodtagerne tager ansvar for investeringerne. Det var således primært institutionelle udviklingsbanker, der ydede finansiering, og långivningen fra den private sektor har hidtil været lav.

40

ITF ydede rentegodtgørelser med det mål at sikre, at den finansielle institutions lån var et lån på lempelige vilkår i henhold til IMF’s kriterier (jf. punkt 29). Tilskuddet gjorde det således muligt at foretage investeringen. Ved udgangen af 2013 havde 14 af de 71 projekter, som ITF havde indgået forpligtelser om støtte til, dette som mål. De tegnede sig for 217 millioner euro ud af de i alt 494 millioner euro, som ITF havde indgået forpligtelser for.

41

De regionale investeringsfaciliteter finansierede også et stort antal aktiviteter i perioden forud for investeringen. Der var hovedsagelig tale om undersøgelser som f.eks. gennemførlighedsundersøgelser, der var nødvendige for iværksættelsen af et investeringsprojekt, og som de finansielle institutioner generelt kun havde begrænsede finansielle ressourcer til rådighed til. Disse projekter tegnede sig for 46 % af de undersøgte ITF-projekter, 20 % af de undersøgte NIF-projekter og 70 % af alle WBIF-projekter²¹. Langt størstedelen af disse undersøgelser førte eller vil højst sandsynligt føre til faktiske investeringsprojekter og kan derfor i det mindste til en vis grad siges at have fremmet den investering, der finansieres af lånet (jf. eksemplet i tekstboks 5).

  Tekstboks 5

ITF-projekt — Maputo lufthavn

ITF finansierede konsulenttjenester under den forberedende fase af anlægsarbejdet i den internationale lufthavn i Maputo (Mozambique). Den planlagte investering vedrørte rehabilitering og forbedring af start- og landingsbaner, rullebaner og lysmarkering på flyvepladsen. Konsulentydelserne beløb sig til 0,6 millioner euro og bestod af en gennemførlighedsundersøgelse vedrørende udformningen af projektet og forberedelsen af udbudsproceduren.

God praksis for teknisk bistand i løbet af fasen forud for investeringen var med til at mobilisere finansiering til en investering

Den tekniske bistand forberedte med succes projektet. Investeringsomkostningerne på 52 millioner euro er finansieret med lån fra europæiske finansielle institutioner. Bygge- og anlægsarbejdet vil blive påbegyndt i andet halvår 2014.

42

For 15 af de 30 projekter, som Retten gennemgik, var der ingen overbevisende analyse, der viser, at tilskuddet var en forudsætning for, at lånet kunne optages (jf. bilag IX). Afhængigt af den pågældende sag var der tegn på, at investeringerne også ville være foretaget uden tilskuddet:

a)I et tilfælde var formålet med tilskuddet at gøre lånet til et lån på lempelige vilkår, men modtagerlandet var ikke længere bundet af IMF’s regler om lån på lempelige vilkår.

b)I to tilfælde blev en betydelig del af investeringerne finansieret direkte af EUF. Det var derfor ikke nødvendigt med et tilskud til at gøre finansieringspakken favorabel.

c)I fire tilfælde var støtten marginal i forhold til de samlede investeringsomkostninger, og den øgede ikke i væsentlig grad projektets samlede finansielle rentabilitet.

d)I ét tilfælde var projektet økonomisk levedygtigt selv uden tilskud.

e)I ét tilfælde var regeringen meget engageret i at foretage en højt profileret investering med miljøfordele, selv om den finansielle rentabilitet var meget begrænset. Det var ikke nødvendigt at yde et tilskud for at få regeringen til at forpligte sig til at dække eventuelle fremtidige tab.

f)I fem tilfælde tjente tilskuddet primært til at hjælpe de finansielle institutioner til at foreslå en finansiel pakke, der sandsynligvis ville kunne accepteres af modtagerlandenes regeringer, f.eks. ved at matche de andre kapitalindskyderes tilbud til de pågældende projekter.

g)Ét tilfælde omfattede etableringen af en subfacilitet for støtte til forbedring af kreditværdighed. Subfaciliteten bestod af to identiske produkter, hvoraf det ene var i stand til at fungere med succes uden tilskud.

Kommissionen udnyttede ikke fuldt ud muligheden for at blive inddraget i formuleringen af politikker og for at få indflydelse på, hvordan projekterne blev udformet og forvaltet

43

Tilskud fra regionale investeringsfaciliteter har ofte en positiv indvirkning på, hvordan projekter udformes og forvaltes (jf. punkt 3). For de 30 projekter, som Retten undersøgte, blev dette opnået på forskellige måder afhængigt af projektet:

a)I 11 tilfælde gjorde tilskuddet det muligt at medtage projektkomponenter, der ellers højst sandsynligt ikke ville være blevet finansieret. Som eksempler på sådanne komponenter kan nævnes nyttig teknisk bistand og medtagelse af foranstaltninger med fokus på fattige i projektet (jf. eksemplet i tekstboks 6).

b)I tre tilfælde var Kommissionen direkte involveret i udformningen af projektet, fordi den udarbejdede projektforslaget, finansierede gennemførlighedsundersøgelsen og/eller medfinansierede projektet via et direkte bidrag.

c)I to tilfælde finansierede tilskuddet gennemførlighedsundersøgelser, som var et vigtigt element for fastlæggelsen af investeringsprojekternes art og omfang.

d)I ét tilfælde gjorde tilskuddet det muligt at udvide projektets omfang væsentligt.

  Tekstboks 6

ITF-projekt — Victoriasøen — vand og kloakering — Kampala — vandforsyning

Projektet vedrørte styrkelse af den finansielle og operationelle kapacitet i det nationale vand- og kloakeringsselskab i Kampala (Uganda). Det tog sigte på at øge pålideligheden af og adgangen til vandforsyningstjenester for befolkningen i Kampala og de omkringliggende områder. De samlede projektomkostninger beløb sig til i alt 212 millioner euro. ITF finansierede teknisk bistand til en værdi af 8 millioner euro til projektforberedelse samt en rentegodtgørelse på 14 millioner euro, som sikrede et subventionsniveau på 35 % som krævet af IMF.

God praksis med hensyn til indvirkningen på projektets udformning

Tilskuddet medførte sociale fordele, idet projektet havde fokus rettet mod fattige. Projektet forbedrede navnlig forsyningen af drikkevand og basal sanitet i de fattigste områder omkring Kampala. De fordele, som tilskuddet gav, blev overført til de endelige modtagere, idet der blev etableret vandforsyning til de fattigste husholdninger til nedsatte priser. Uden tilskuddet ville projektet udelukkende have fokuseret på mere velstående områder.

44

I de 13 andre projekter, som Retten undersøgte, var der imidlertid ikke noget bevis for, at bidraget fra de regionale investeringsfaciliteter havde haft nogen indflydelse på, hvordan projekterne blev udformet.

45

Af de projekter, som Retten gennemgik, var der 10 tilfælde, hvor tilskuddet også havde haft en positiv indflydelse på modtagerlandets politik i den pågældende sektor. I de fleste af disse tilfælde styrkede tilskuddet en allerede eksisterende politisk dialog med Kommissionen i den sektor, hvor projekterne blev gennemført. Potentialet med hensyn til politisk dialog var større, når tilskuddet reelt mobiliserede yderligere finansiering (jf. punkt 42).

46

I de 20 øvrige projekter var der intet bevis for, at tilskuddene havde en mere vidtgående effekt på politikken i den sektor, hvor støtten blev ydet. Når den finansielle institution knyttede betingelser til sine lån, var de i de fleste tilfælde direkte knyttet til projektets gennemførelse. Kommissionen var ikke involveret i overvågningen og vurderingen af overholdelse, og i de fleste tilfælde krævede den ikke, at de regionale investeringsfaciliteter knyttede betingelser til de tilskud, der havde tilknytning til politikkerne i de pågældende sektorer.

Blanding styrkede donorkoordineringen, men synligheden af EU’s finansiering har hidtil været begrænset

Donorkoordinering

47

De regionale investeringsfaciliteter fremmer koordinering mellem udviklingspartnerne ved at skabe en ramme for de finansielle institutioner, hvor de kan mødes og diskutere deres investeringsplaner og koordinere deres bestræbelser på en måde, som rækker videre end selve projekterne. Dette er god udviklingspraksis i overensstemmelse med Pariserklæringens principper²².

48

Henholdsvis 26 og 52 af de 38 ITF- og 73 NIF-investeringsprojekter²³, som de udøvende organer havde givet tilsagn om tilskud til ved udgangen af 2013, modtog lån fra mere end én kilde.

49

Blanding har gjort det mulig at finansiere store projekter ved at kombinere forskellige finansieringskilder inden for de enkelte projekter. Ved udgangen af 2013 forpligtede ITF og NIF sig til at yde støtte til henholdsvis 22 og 26 investeringsprojekter, der modtog lån til en samlet værdi af mere end 100 millioner euro. Det ville have været vanskeligt for en enkelt finansiel institution at finansiere sådanne projekter.

50

Initiativet om gensidig tillid (MRI), som blev etableret af tre europæiske finansielle institutioner, styrkede samarbejdet og koordineringen yderligere. MRI er en formel ramme, der blev etableret i 2009 af AFD, EIB og KfW med henblik på at øge effektiviteten i forbindelse med samfinansiering af udviklingsprojekter. De særlige kendetegn ved initiativet er, at de fleste opgaver delegeres til foranstaltningens ledende finansieringsinstitution, og at procedurerne anerkendes gensidigt. Dette mindsker transaktionsomkostningerne for modtageren, hvilket er i overensstemmelse med principperne om bistandseffektivitet. De enkelte finansielle institutioner forbliver imidlertid ansvarlige for at træffe beslutninger og indgå aftaler.

EU-finansieringens synlighed

51

De lovgivningsmæssige rammer for de regionale investeringsfaciliteter fastsætter generelle regler for synlighed²⁴. Hovedprincippet er, at den ledende finansieringsinstitution sikrer EU en synlighed, som mindst svarer til dens egen synlighed. I kontrakterne vedrørende de enkelte projekter fastsættes det normalt også, at der skal sikres en passende synlighed²⁵, selv om der ikke gives konkrete regler eller anvisninger. Rettens undersøgelse af individuelle projekter og rundspørgen blandt EU-delegationerne viste, at de finansielle institutioner hidtil kun har givet EU-tilskuddet begrænset synlighed i blandede projekter. Det bunder i en række underliggende årsager:

a)De kontraktmæssige rammer indeholder ikke klare og konkrete regler eller anvisninger for finansielle institutioner med hensyn til synlighed.

b)Med undtagelse af meddelelsen og retningslinjerne om synliggørelsen af Den Europæiske Unions eksterne foranstaltninger, som blev udarbejdet til projekter, der gennemføres af Kommissionen, er der for tiden ingen særlige regler eller retningslinjer, som er tilpasset de karakteristiske træk ved blanding.

c)Med undtagelse af nogle ganske få tilfælde er der ikke afsat midler til synlighed.

d)Der er ikke krav om, at der skal rapporteres om synlighedsbestræbelser.

52

Kommissionen er i færd med at optrappe sine bestræbelser på at forbedre EU’s synlighed i forbindelse med blandede projekter. I den seneste udgave af ansøgningsformularen skal de planlagte kommunikations- og synlighedsforanstaltninger beskrives. Desuden pålagde Kommissionen i nogle tilfælde de finansielle institutioner at udarbejde en kommunikationsplan, hvilket er en god praksis. Selv om der mangler klare retningslinjer, har nogle EU-delegationer taget initiativ til at medvirke til at udbrede kendskabet til de tilskud, der ydes under regionale investeringsfaciliteter.

13Europa-Parlamentets og Rådets forordning nr. 966/2012 af 25. oktober 2012 om de finansielle regler vedrørende Unionens almindelige budget og om ophævelse af Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 (EUT L 298 af 26.10.2012, s. 1).

14Der blev indført et nyt afsnit VIII, finansielle instrumenter.

15Der har siden 2012 været praktiske retningslinjer, der har hjulpet partnerlandene med at forstå de krav, der skal opfyldes i forbindelse med projektansøgninger og projektforelæggelse under WBIF.

16»Standard Project Submission Form« for så vidt angår de geografiske investeringsfaciliteter, der forvaltes af EuropeAid, »Project Grant Application Form« for så vidt angår WBIF og »Cover Sheet« for så vidt angår ITF.

17De oplysninger, der er nødvendige for at beregne dette tal, var ikke til rådighed for de andre regionale investeringsfaciliteter.

18De finansielle institutioner har dog mulighed for at anmode forretningsudvalget om en principgodkendelse (»Cleared in principle«).

19Som Retten allerede har bemærket i punkt 3.2 i særberetning nr. 3/99 om Kommissionens forvaltning og kontrol af rentegodtgørelser (EFT C 217 af 29.7.1999, s. 1).

20Med undtagelse af faciliteten for geotermisk udvikling (Geothermal Risk Mitigation Facility).

21Dette svarer til 18 % af ITF’s forpligtede beløb, 10 % af NIF’s forpligtede beløb og 35 % af WBIF’s forpligtede beløb.

22Pariserklæringen (2005) opstiller bredt følgende principper med henblik på at gøre bistanden mere effektiv: ejerskab, tilpasning, harmonisering, resultater og gensidigt ansvar.

23Heri er ikke medregnet de 33 ITF- og 18 NIF-projekter fra perioden forud for investeringen (jf. punkt 41).

24F.eks. i artikel 10 i den aftale, der fastsætter gennemførelsesbestemmelserne for ITF, og punkt 13 i NIF-rammeaftalen mellem de finansielle institutioner og Kommissionen.

25For så vidt angår NIF-faciliteter indeholder alle bidragsaftaler en klausul, om, at den finansielle institution udtrykkeligt skal nævne den støtte, som Den Europæiske Union har ydet gennem NIF.

Konklusioner og anbefalinger

Konklusioner

53

Retten konkluderer, at det generelt har været effektivt at blande tilskud, der ydes under regionale investeringsfaciliteter, og lån fra finansielle institutioner til at støtte EU’s eksterne politikker. De regionale investeringsfaciliteter var udformet hensigtsmæssigt, men de potentielle fordele ved at blande tilskud og lån blev ikke udnyttet fuldt ud på grund af mangler ved Kommissionens forvaltning.

54

Sammen med medlemsstaterne har Kommissionen med succes iværksat de regionale investeringsfaciliteter, og deres overordnede struktur er hensigtsmæssig. En række europæiske finansielle institutioner blev tiltrukket, hvorved der blev fundet tilstrækkelige projekter til de disponible midler. De reviderede projekter var relevante for udviklingsbehovene i de pågældende regioner og lande. Tilskudstyperne var passende, men Kommissionens gennemgang af tilskudsansøgningerne var baseret på ufuldstændige oplysninger og havde ikke tilstrækkelig fokus på tilskuddenes merværdi. Når tilskuddene først var godkendt, var de udbetalte forskud unødvendigt høje, og Kommissionens overvågning sikrede ikke, at der i alle tilfælde blev opnået merværdi af tilskuddene.

55

De regionale investeringsfaciliteter lettede koordineringen mellem udviklingspartnerne på de forskellige niveauer, hvilket har gjort det muligt at finansiere projekter, som ville have været for store at finansiere for en enkelt donor eller finansiel institution. Andre potentielle fordele ved at blande tilskud og lån er endnu ikke helt nået. I halvdelen af tilfældene har blanding gjort det muligt at optage lån, for eksempel ved at gøre dem til lån på lempelige vilkår i overensstemmelse med IMF’s krav. I den anden halvdel af tilfældene var der imidlertid ingen overbevisende analyse, der viste, at tilskuddene var nødvendige for, at de finansielle institutioner kunne indgå aftale om lånet. Hertil kommer, at Kommissionen ikke drog fuld fordel af muligheden for at indvirke positivt på, hvordan projekter blev udformet, eller for mere generelt at indvirke på sektorspecifikke politikker. Synligheden af EU’s støtte har indtil videre været begrænset, selv om Kommissionen er begyndt at rette op på situationen.

Anbefalinger

56

Efter syv års erfaringer med de regionale investeringsfaciliteter søger Kommissionen at forbedre deres udformning og funktion, f.eks. ved at udarbejde retningslinjer og deltage i EU’s platform for blanding i eksternt samarbejde. I denne proces opfordrer Retten Kommissionen til at tage følgende anbefalinger i betragtning.

57

Kommissionen bør sikre, at EU’s tilskud tildeles på basis af en dokumenteret vurdering af tilskuddenes merværdi med hensyn til opnåelse af EU’s mål for udvikling, naboskab og udvidelse. I den forbindelse bør den:

a)sikre, at der vedtages og gennemføres hensigtsmæssige retningslinjer med henblik på at styre Kommissionens inddragelse på alle trin i godkendelses- og opfølgningsprocessen

b)indtage en mere proaktiv rolle, især på EU-delegationsniveau, med hensyn til at identificere og udvælge projekter

c)sikre, at ansøgninger om tilskud, der forelægges for de udøvende organer til endelig godkendelse, kun vedrører modne projekter og indeholder samtlige oplysninger. Mere specifikt skal tilskudsansøgningerne præcisere behovet for tilskuddene og deres merværdi, og hvordan beløbene er blevet beregnet

d)afkorte den gennemsnitlige varighed af godkendelsesprocessen ved at undersøge, om der altid er behov for foreløbige godkendelser.

58

Kommissionen bør kun udbetale støtte, når støttemodtageren reelt har brug for det.

59

Kommissionen bør forbedre sin overvågning af anvendelsen af EU-tilskud. I den forbindelse bør den:

a)gennemføre en ramme for resultatmåling, der omfatter indikatorer for opfølgning af virkningen af EU-tilskud

b)give EU-delegationerne klare instrukser med hensyn til deres rolle i tilsynet med EU’s støtte til blandede projekter

c)inkludere ITF i ROM-processen og tilpasse ROM-metoden til de karakteristiske træk ved blanding.

60

Kommissionen bør øge sin indsats for at sikre, at EU-finansieringen bliver tilstrækkelig synlig ved at opstille klare krav til synlighed for finansielle institutioner og kræve, at EU-delegationerne deltager i synlighedsaktioner.

Vedtaget af Afdeling III, der ledes af Karel PINXTEN, medlem af Revisionsretten, i Luxembourg på mødet den 8. juli 2014.

På Revisionsrettens vegne

Vítor Manuel da SILVA CALDEIRA
Formand

Bilag

Bilag I

De regionale investeringsfaciliteters globale dækning

Kilde: Databaser forvaltet af de regionale investeringsfaciliteters sekretariater.

Bilag II

De beløb, som der er indgået forpligtelser for og indgået kontrakt om, og som er udbetalt af Kommissionen for de enkelte regionale investeringsfaciliteter pr. 31. december 2013

(millioner euro)

| Forpligtet | Kontraheret | Udbetalt
ITF | 638 | 638 | 459
WBIF | 274 | 260 | 214
NIF¹ | 789 | 477 | 422
LAIF¹ | 179 | 160 | 78
IFCA | 86 | 66 | 22
AIF | 60 | 34 | 9
CIF | 70 | 2 | 1
IFP | 10 | — | —
I alt | 2 106 | 1 637 | 1 205

1 Heri indgår ikke yderligere 17 millioner euro, som der i 2011 blev indgået forpligtelse for til klimaændringsfaciliteten, og som skal deles mellem NIF og LAIF.

Kilde: Europa-Kommissionen.

Bilag III

Antal projekter godkendt under de enkelte regionale investeringsfaciliteter for perioden 2007-2013

| 2007 | 2008 | 2009 | 2010 | 2011 | 2012 | 2013 | I alt
ITF | 4 | 4 | 9 | 13 | 13 | 11 | 15 | 69
WBIF | — | 18 | 47 | 16 | 42 | 31 | 24 | 178
NIF | — | 14 | 13 | 15 | 15 | 18 | 17 | 92
LAIF | — | — | — | 5 | 3 | 12 | 5 | 25
IFCA | — | — | — | 1 | 3 | 3 | 4 | 11
AIF | — | — | — | — | — | 3 | 5 | 8
CIF | — | — | — | — | — | — | 4 | 4
I alt | 4 | 36 | 69 | 50 | 76 | 78 | 74 | 387

Kilde: Databaser forvaltet af de regionale investeringsfaciliteters sekretariater.

Bilag IV

Bidrag til de 387 projekter, der blev godkendt under regionale investeringsfaciliteter for perioden 2007-2013

(millioner euro)

|  | ITF¹ | WBIF | NIF | LAIF | IFCA | AIF | CIF | I alt
TILSKUD
Investeringsfacilitet | Kommissionen | 383 | 226 | 696 | 190 | 64 | 36 | 35 | 1 630
Andre donorer | 114 | — | — | — | — | — | — | 114
Nationale/regionale vejledende programmer | 80 | — | 200 | — | — | — | — | 280
Andre donorer | 185 | 76 | 57 | — | — | — | — | 318
Tilskud i alt | 762 | 302 | 953 | 190 | 64 | 36 | 35 | 2 342
LÅN
EU | Multilaterale | 1 237 | 2 360 | 7 095 | 209 | 312 | 110 | — | 11 323
Bilaterale | 1 127 | 360 | 2 531 | 1 992 | 5 | 248 | 37 | 6 300
Ikke-EU | Regionale | 1 174 | — | — | 2 314 | — | — | 30 | 3 518
Multilaterale | 826 | — | — | — | — | — | — | 826
Bilaterale | 185 | — | — | — | — | — | — | 185
Lån i alt | 4 549 | 2 720 | 9 626 | 4 515 | 317 | 358 | 67 | 22 152

1Kommissionens og andre donorers bidrag til ITF beregnet som en del af betalingerne til fonden.

Kilde: Databaser forvaltet af de regionale investeringsfaciliteters sekretariater.

Bilag V

Lån fra finansielle institutioner ydet under de enkelte regionale investeringsfaciliteter for perioden 2007-2013

(millioner euro)

| EIB | EBRD | AFD | KfW | Andre finansielle institutioner | I alt
ITF | 1 237 | — | 881 | 246 | — | 2 364
WBIF | 1 760 | 600 | 200 | 160 | — | 2 720
NIF | 4 498 | 2 588 | 1 100 | 1 429 | 11 | 9 626
LAIF | 209 | — | 823 | 772 | 397 | 2 201
IFCA | 170 | 142 | — | 4 | 1 | 317
AIF | 110 | — | 203 | 45 | — | 358
CIF | — | — | 37 | — | — | 37
I alt | 7 984 | 3 330 | 3 244 | 2 656 | 409 | 17 623

Kilde: Databaser forvaltet af de regionale investeringsfaciliteters sekretariater.

Bilag VI

Stikprøven på 15 ITF-projekter, som Retten gennemgik

Kilde: Databaser forvaltet af de regionale investeringsfaciliteters sekretariater.

Bilag VII

Stikprøven på 15 NIF-projekter, som Retten gennemgik

Kilde: Databaser forvaltet af de regionale investeringsfaciliteters sekretariater.

Bilag VIII

Stikprøve af projekter til etablering af subfaciliteter

Facilitet
Titel
Redskab
Tilskudsbeløb
(millioner euro)
Land/region
Ledende finansieringsinstitution
Andre kilder til ekstern finansiering

ITF
Africa Energy Guarantee Fund (den afrikanske energigarantifond)
Teknisk bistand
1
Regional
EIB
—

ITF
African Sustainable Energy Facility (den afrikanske facilitet for bæredygtig energi)
Teknisk bistand/tilskud
8
Regional
EIB
—

ITF
Geothermal Risk Mitigation Facility (facilitet for geotermisk udvikling)
Tilskud
30
Rwanda, Etiopien, Kenya, Uganda, Tanzania, Burundi
KfW
—

NIF
SMV-garantifaciliteten
Tilskud
24
Jordan, Libanon, Egypten, Tunesien, Marokko
EIB
AFD, WB, OFID

NIF
SMV-finansieringsfaciliteten
Teknisk bistand/tilskud
15
Armenien, Aserbajdsjan, Georgien, Moldova, Ukraine, Belarus
EBRD
EIB, KfW

NIF
MENA-fond for mikrovirksomheder og små og mellemstore virksomheder
Teknisk bistand/tilskud
10
Regional
KfW
—

IFCA
Kirgisistans finansieringsfacilitet for bæredygtig energieffektivitet
Teknisk bistand/tilskud
7
Kirgisistan
EBRD
—

IFCA
SMV-finansieringsfacilitet for Centralasien
Teknisk bistand/tilskud
11
Regional
EBRD
—

Bilag IX

Projekter nævnt i punkt 42

Facilitet
Projekttitel
Redskab
Tilskudsbeløb
(millioner euro)
Land/region
Ledende finansieringsinstitution

ITF
Strømforbindelse
Rentegodtgørelser
13
Elfenbenskysten - Sierra Leone - Liberia - Guinea
EIB

ITF
Strømforbindelse i Caprivienklaven
Rentegodtgørelser
15
Zambia - Namibia - Sydafrika
EIB

ITF
Rehabilitering af Great East-vejen
Rentegodtgørelser
25
Zambia - Malawi - Mozambique
EIB

ITF
Den østafrikanske transportkorridor
Rentegodtgørelser
17
Tanzania - Kenya - Uganda - Rwanda - Burundi - Den Demokratiske Republik Congo
EIB

ITF
Itezhi Tezhi
Rentegodtgørelser
18
Zambia
EIB

NIF
Program for bedre vand- og spildevandstjenester
Tilskud
5
Egypten
KfW

NIF
Sporvejssystem i Rabat
Teknisk bistand
5
Marokko
AFD

NIF
2. fase i Tunis’ hurtige jernbanenet
Tilskud
28
Tunesien
AFD

NIF
Modernisering af vandinfrastrukturen
Teknisk bistand/tilskud
8
Georgien
EIB

NIF
SMV-finansieringsfaciliteten
Teknisk bistand/tilskud
15
Armenien, Aserbajdsjan, Georgien, Moldova, Ukraine, Hviderusland
EBRD

NIF
Strømtransmission
Teknisk bistand/tilskud
16
Egypten
EIB

NIF
Øst-vest-motorvej
Tilskud
20
Georgien
EIB

NIF
Solcelleanlæg i Ouarzazate
Tilskud
30
Marokko
EIB

NIF
Programme for drikkevandseffektivitet
Teknisk bistand/tilskud
7
Marokko
KfW

NIF
Cairos Metros Linje 3, fase III
Teknisk bistand/tilskud
40
Egypten
AFD

Kommissionens svar

Resumé

I

Kommissionen glæder sig over denne særberetning og anbefalingerne, som yderligere vil forbedre forvaltningen af blandingsfaciliteterne, en nyskabende tilgang til finansiering af udviklingssamarbejde.

Der er et stort behov for investeringer i EU’s partnerlande. De offentlige midler og midlerne fra donorerne er langtfra tilstrækkelige til at dække dette behov. De enkelte lande har brug for at tiltrække yderligere offentlig og privat finansiering for at fremme den økonomiske vækst som grundlag for bekæmpelsen af fattigdom.

Dagsordenen for forandring understreger, at støtte til inklusiv vækst og jobskabelse er hovedprioriteter for EU’s eksterne samarbejde. I den forbindelse anerkendes blanding som et vigtigt instrument, der gør det muligt at mobilisere yderligere midler og øge virkningen af EU’s støtte.

Ved at slå bro over finansieringskløfterne i forbindelse med investeringsprojekter gør EU’s tilskud det tit muligt at gennemføre projekterne som helhed, og de kan derfor mobilisere mere supplerende finansiering end lån fra finansielle institutioner. Desuden bidrager de offentlige finansielle institutioner, som deltager direkte i blandingen, også med anden finansiering end lån, såsom egenkapital eller efterstillet gæld.

IV

Kommissionen er ansvarlig for oprettelsen af faciliteterne, som bedømmes positivt i beretningen. Forvaltningen af projekterne gennemføres i partnerskab. Kommissionen administrerer faciliteterne, mens udviklingsfinansieringsinstitutionerne er ansvarlige for den daglige forvaltning af projekterne. De gennemfører de budgetopgaver, som de har fået pålagt, i overensstemmelse med reglerne for indirekte forvaltning, der er fastsat i finansforordningen.

Kommissionen har udviklet denne struktur under hensyntagen til de potentielle fordele ved faciliteterne og mener, at dens forvaltning har været tilfredsstillende.

Kommissionen mener, at der ved vurderingen af, hvorvidt de potentielle fordele er blevet opnået, skal tages hensyn til tilskuddenes art (f.eks. teknisk bistand) og resultaterne af gennemførelsen af projekterne.

VI

Kommissionen mener, at godkendelsesprocessen var grundig: Alle de relevante parter inddrages i tilstrækkeligt omfang, og Kommissionen tilpasser høringsprocessen til de særlige forhold, der præger projekterne. Der er tilstrækkelige og fyldestgørende oplysninger til rådighed under beslutningstagningsprocessen.

Det sikres i alle tilfælde, at der opnås en merværdi: Projekterne forelægges først for det kompetente administrative udvalg, når alle projektets bestanddele er afklaret, og dets merværdi tydeligt fremgår.

Reglerne for udbetaling af forskud bliver revideret i de nye kontraktmodeller for finansielle instrumenter.

VII

Kommissionen mener, at begrundelsen for finansieringen var klar i alle disse tilfælde. Disse tilfælde beskrives i punkt 42 i denne beretning og er blevet behørigt anfægtet og begrundet af Kommissionen. Se Kommissionens svar på punkt 42, litra a)-g).

I alle disse tilfælde er prioriteterne for faciliteterne blevet tilpasset til EU’s sektorpolitikker for hver af regionerne (som klart er anført i deres respektive strategiske retningslinjer).

Kommissionen vil dog se på, hvordan man kan opnå en større indvirkning på sektorpolitikken, og hvordan EU’s støtte kan gøres mere synlig.

VIII

Kommissionen noterer sig, at de anbefalinger, som Revisionsretten fremsætter, stemmer helt overens med den reform af faciliteterne, som Kommissionen iværksatte i slutningen af 2013, og som nu er nået til godkendelsesfasen.

Indledning

Tekstboks 1

IMF kræver ikke længere, at hvert enkelt lån skal ydes på lempelige vilkår; i stedet fastsætter den en samlet vægtet procentsats for lån på lempelige vilkår, der gælder for den samlede låntagning. Denne mekaniske strategi vil derfor ikke automatisk blive anvendt fremover.

08

Kommissionen overvejer nu at ændre ITF, så den forvaltes ligesom de øvrige seks regionale faciliteter, således at det er de samme regler, der gælder for dem alle, hvilket vil gøre processen mere gennemsigtig og forudsigelig for alle partnerne og sikre lige rettigheder for alle medlemsstaterne i de administrative udvalg. Desuden kan de særlige midler, som medlemsstaterne afsætter til blanding, stadig forvaltes af EIB, hvis de ønsker det.

12

Kommissionen støtter aktivt, at flere agenturer i medlemsstaterne deltager i gennemførelsen af faciliteterne for at sikre lige muligheder og øget udveksling af bedste praksis.

Bemærkninger

16

Kommissionen mener, at forvaltningen af de regionale investeringsfaciliteter har været tilfredsstillende.

Kommissionen er ansvarlig for oprettelsen af faciliteterne, som bedømmes positivt i beretningen. Forvaltningen af projekterne gennemføres i partnerskab. Kommissionen administrerer faciliteterne, mens udviklingsfinansieringsinstitutionerne er ansvarlige for den daglige forvaltning af projekterne. De gennemfører de budgetopgaver, som de har fået pålagt, i overensstemmelse med reglerne for indirekte forvaltning, der er fastsat i finansforordningen.

Kommissionen har udviklet denne struktur under hensyntagen til de potentielle fordele ved faciliteterne.

18

Kommissionen er i gang med at se på forvaltningen af ITF og de begrænsninger, som Revisionsretten peger på, såsom restriktionerne for regionale programmer (f.eks. åbning over for nationale programmer, samme stemmerettigheder for forskellige sektorer, forvaltning varetaget af Kommissionen).

20

Identifikationen af projekter er resultatet af samspil og drøftelser mellem forskellige parter, herunder partnerlandene eller relevante regionale organisationer, Kommissionen og EU-delegationerne, andre donorer, de finansielle institutioner og i visse tilfælde repræsentanter for den private sektor og civilsamfundet.

Identifikationen af projekter bygger på programmeringsprocessen og på de politiske prioriteter, som er godkendt af Kommissionen, EU-Udenrigstjenesten og partnerlandene. Identifikationen af projekter bygger desuden på de strategiske drøftelser, som afholdes inden for hver enkelt blandingsfacilitet inden for rammerne af strategirådet/styringskomitéen, og på drøftelserne om analysen af porteføljen af godkendte projekter og projektpipelinen.

Systematisk at »tage initiativet« er ikke et operationelt mål i sig selv for Kommissionen. Kommissionen bestræber sig snarere på at skabe størst mulig effektivitet og arbejdsdeling under identifikationsprocessen og på at bygge på alle parternes operationelt stærke sider. Dette vil blive yderligere strømlinet gennem reformen af blanding, som er i godkendelsesfasen.

21

Kommissionen har planer om at revidere den måde, hvorpå faciliteterne for den afrikanske region er opbygget. Se Kommissionens svar på punkt 18.

Fælles svar fra Kommissionen på punkt 22-31

22

På grund af faciliteternes fleksibilitet og store sektordækning er processen med fastsættelse af en fælles indikator for merværdi for alle projekter nødvendigvis kompleks og næsten umulig.

Tilskuddets merværdi vurderes altid, og denne vurdering er blevet styrket i tidens løb, navnlig i forbindelse med det arbejde, som EU-platformen har udført.

23

Kommissionen mener, at den rådede over de relevante oplysninger, som var nødvendige i de forskellige faser af godkendelsen (foreløbig og endelig). De finansielle oplysninger, som foreligger ved den foreløbige godkendelse, ændrer sig ofte. Disse oplysninger vurderes imidlertid ved den endelige godkendelse.

Desuden kan visse lånebetingelser ændre sig mellem ansøgningen og den endelige godkendelse på grund af økonomiske svingninger. De finansielle institutioner kan derfor afslutte forhandlingerne om de præcise betingelser for deres lån (rentesats, løbetid osv.), efter at bestyrelsen for faciliteten har givet sin godkendelse.

Det er de finansielle institutioners ansvar at foretage de nødvendige beregninger i overensstemmelse med internationale standarder, princippet om rettidig omhu og de godkendte metoder inden for rammerne af partnerskab og en effektiv arbejdsdeling.

De finansielle institutioners specialiserede teams foretager en tilbundsgående projektvurdering i overensstemmelse med principperne om rettidig omhu.

De tilgrundliggende undersøgelser foretages især af den ledende europæiske finansielle institution og er til rådighed, når der er bekymring over projekternes egnethed, eller når der anmodes om yderligere oplysninger ud over de oplysninger, som indgår i ansøgningen.

Kommissionen mener ikke, at det er nødvendigt, at de finansielle institutioner systematisk fremlægger undersøgelserne, da det i de fleste tilfælde blot vil øge den administrative byrde uden at give en reel merværdi.

24

Kommissionen vil gerne understrege, at EU’s bidrag først er blevet godkendt, når de nødvendige oplysninger, som viser, at de væsentligste krav i de strategiske retningslinjer er overholdt, foreligger.

Alle de oplysninger, som er nødvendige for, at der kan træffes en beslutning, er blevet fremlagt og medtaget i beslutningstagningsprocessen. Kommissionen kan ifølge finansforordningen i forbindelse med indirekte forvaltning benytte sig af det arbejde, som allerede er blevet udført af den bemyndigede enhed i overensstemmelse med principperne om rettidig omhu og arbejdsdeling, som har en central plads i vores partnerskab med de finansielle institutioner.

Det er kun tilstrækkeligt modne projekter, der kan godkendes. Der er stadig mulighed for senere at gennemføre feasibilityundersøgelser for at styrke projektets struktur yderligere i overensstemmelse med tilskudsmodtagernes behov, således at projektets kvalitet øges.

Tekstboks 2

Som anført i referatet af det 9. møde i ITF’s forretningsudvalg fik medlemmerne yderligere oplysninger om dette projekt efter at have anmodet om det.

Projektet blev godkendt i 2009. Siden da er ansøgningsformularen blevet forbedret betydeligt for at supplere de oplysninger, som de finansielle institutioner giver.

25

Alle de projekter, der finansieres via faciliteterne, analyseres både ud fra et økonomisk perspektiv og med hensyn til gældsbæredygtighed. Et af Kommissionens og de finansielle institutioners vigtigste mål er at sikre den påtænkte investering og dens levedygtighed og udviklingsmæssige virkninger på længere sigt.

Men der kan ikke fastsættes ensartede kriterier, såsom mindstegrænser, for vurdering af den økonomiske levedygtighed. Arbejdsgruppen for støtteadditionalitet i forbindelse med blandingsmekanismer konkluderede i 2009, at selve blandingsoperationernes egenart kræver, at man ser på hver enkelt sag, når man skal vurdere størrelsen, formen og arten af den nødvendige støtte. Denne tilgang er for nylig blevet bekræftet i forbindelse med det arbejde, som EU-platformen for blanding i eksternt samarbejde har udført.

Projekternes interne økonomiske afkast vurderes altid som led i rettidig omhu. Beslutningerne om tildeling af tilskud foretages på grundlag af den økonomiske og finansielle analyse af projekterne og de forventede sociale fordele (overkommelige priser, indvirkninger på sundheden, den sociale situation).

Denne gennemgang er baseret på de oplysninger, som er givet i ansøgningsskemaet, og yderligere oplysninger, som stammer fra kontakter mellem forskellige tjenestegrene i Kommissionen og dens delegationer, de finansielle institutioner og alle relevante parter før, under og efter de tekniske møder.

Subventionsniveauet, gældsbæredygtigheden, tilskuddets størrelse og den økonomiske levedygtighed er alle centrale elementer i den analyse, som foretages af de finansielle institutioner og Kommissionen.

26

Kommissionen inddrager EU-delegationerne i vurderingen af tilskuddets levedygtighed, og de spørges til råds, når det er relevant for udvælgelsesprocessen.

96 % af de delegationer, som svarede, anførte, at de deltager i udvælgelsesprocessen. Det lavere tal (59 %) svarer til den indledende identifikationsfase, der indgår i den samlede udvælgelsesproces.

Kommissionen bestræber sig på at inddrage EU-delegationerne mere i forberedelsen og opfølgningen af blandingsoperationer. Dette er vigtigt for at sikre, at der er sammenhæng i EU’s aktiviteter, og for at øge EU’s synlighed og give EU større vægt under den politiske dialog.

27

Startdatoen for beregningen bør ikke være forberedelsen af projektet. Forberedelsen er kun en foreløbig angivelse af potentielle projekter med et meget forskelligt udviklingsniveau og forskellige grader af modenhed.

Kommissionen mener, at den mest hensigtsmæssige indikator er den tid, der går, fra det tekniske udvalg godkender projektet, til det administrative udvalg vedtager det i forbindelse med den endelige godkendelse.

Det giver et resultat på ca. 4 måneder for LAIF-projekter, 3 måneder for CIF, 6½ måned for NIF, 5½ måned for AIF og ca. 4 måneder for IFCA. Denne tidsramme forekommer rimelig i betragtning af blandingsprojekternes tekniske kompleksitet og det potentielle antal partnere, som deltager.

Beviset for, at procedurens længde er passende og rimelig, er, at der hidtil ikke har været noget, der har tydet på, at relevante projekter ikke blev gennemført på grund af forsinkelser i godkendelsesproceduren. Tværtimod er godkendelsesprocessen tilstrækkeligt fleksibel til, at der kan tages hensyn til partnernes behov, således at processen om nødvendigt kan fremskyndes.

29

Kommissionen vil gerne præcisere, at det i lyset af problemer i forbindelse med de enkelte projekter måske nok er nødvendigt, men ikke tilstrækkeligt, at nå op på IMF’s subventionsniveau. Overholdelsen af grænsen på 35 % kan betragtes som en første nødvendig forudsætning for, at finansieringspakken kan accepteres af en tilskudsmodtager, som er underlagt IMF-begrænsninger. Det er imidlertid ikke automatisk en tilstrækkelig betingelse i sig selv. Visse projekter kræver et større element af gavebistand i finansieringspakken end 35 %, uden at der sættes spørgsmålstegn ved den væsentlige udviklingseffekt, de har.

30

Begrundelsen for de tilskudsbeløb, som der anmodes om, kan variere betydeligt alt efter den specifikke markedshindring, det drejer sig om, overkommelige priser for målgruppen, projektets modenhed, de lokale markedsvilkår, muligheden for at skaffe midler fra andre finansieringskilder, projektledernes kapacitet og risikovillighed og andre betingelser. Denne variation gør det sammen med manglen på pålidelige markedsoplysninger i partnerlandene til noget af en udfordring at udstikke kriterier for fastsættelsen af tilskudsbeløb, der omfatter alle tænkelige interventioner i alle tænkelige dynamiske markedssammenhænge. I sidste ende er Kommissionen i et vist omfang afhængig af de finansielle partnerinstitutioners evne til at forhandle sig til den bedste aftale, dvs. det mindste mulige tilskudsbeløb, for at katalysere et bestemt projekt. Der er ikke nogen brugbare alternativer til denne prisfastsættelsesproces for visse projekter. For eksempel bestemmes størrelsen af en »first loss«-garanti i forbindelse med lån til små og mellemstore virksomheder som regel ikke af tidligere erfaringer (hvis sådanne findes), men snarere af långivernes oplevede risiko — et subjektivt parameter, som kun kan fastlægges gennem effektiv forhandling.

I blandingsfaciliteternes første år var det en udfordring at foretage vurderingen, uden at der forelå sammenligninger med tilsvarende projekter, men Kommissionen benytter sig af de erfaringer, som er indhøstet i årenes løb, til at finpudse vurderingsprocessen.

Nu, hvor reformen af blanding er blevet drøftet og for nylig er blevet vedtaget, vil det tilskudsbeløb, der ydes som finansiering, blive underkastet yderligere sammenligninger og give mere valuta for pengene.

31

Der er ikke tegn på, at dette er sket indtil nu. Kommissionens partnere er udviklingsbanker, ikke forretningsbanker; deres hovedformål er at bidrage til udviklingsfinansiering. Fortroligheden omkring prisfastsættelsesmodeller og -beslutninger har dog ganske rigtigt hindret en omfattende brug af rentetilskudsinstrumentet.

Når der anvendes rentetilskud, benytter Kommissionen sig navnlig af sin egen overvågning af de multilaterale institutioner (bl.a. gennem søjlevurderingen) og det nationale tilsyn og den nationale lovgivning om bilaterale institutioner til at mindske risikoen.

De renteberegninger, som bankerne foretager, underkastes kontrol og benchmarking.

32

Under indirekte central forvaltning eller fælles forvaltning var de udbetalte forskud ganske rigtigt høje på det tidspunkt, hvor de første faciliteter blev oprettet. Det skyldtes behovet for at lancere en ny form for bistand og tilskynde de finansielle institutioner til at overtage forvaltningen af komplekse projekter.

Reglerne for udbetaling af forskud er blevet revideret i de nye kontraktmodeller for finansielle instrumenter, hvilket har medført et fald i forfinansieringens størrelse.

Tekstboks 3

Kommissionen overholdt de gældende regler og bestemmelser fuldt ud.

Den udbetaling, som omtales i tekstboks 3, blev foretaget i 2010. For NIF ændrede Kommissionen denne udbetalingspolitik i 2012 (jf. punkt 32).

Desuden skal der ved vurderingen af dette NIF-projekt tages hensyn til de usædvanlige forhold og de begivenheder, som fandt sted i partnerlandet fra januar 2011, og som har påvirket gennemførelsen af projektet.

33

Der er planer om at revidere systemet for forskudsbetalinger for ITF.

34

Projekterne under disse faciliteter godkendes og udvælges direkte af de europæiske finansielle institutioner i fuld overensstemmelse med de mål, aktiviteter og kriterier, der er fastsat for projektet. Udvælgelsen af underlån og garantier bestemmes af de projektrelaterede parametre (som er specificeret i databladet), navnlig dem, der fastsætter de mål, som projektet sigter mod. De finansielle institutioners standarder for rettidig omhu anvendes under godkendelses- og udvælgelsesprocedurerne. Disse procedurer følger en vedtaget, omkostningseffektiv arbejdsdeling mellem partnerne, som omfatter regler for udvælgelse af underordnede foranstaltninger. De berettigede finansielle institutioner aflægger detaljeret rapport om de projekter, der indgår i faciliteten, både regelmæssigt og på ad hoc-basis eller når Kommissionen anmoder om det.

Tekstboks 4

Efter Kommissionens mening fremgik alle de nødvendige oplysninger af ansøgningsformularerne for NIF-projektet under finansieringsfaciliteten for SMV’er.

35

Efter godkendelsen af projektet sørger EU-delegationerne og/eller Kommissionens hovedkvarter (alt efter projektets omfang) for en passende opfølgning.

Kommissionens tjenestegrene er jævnligt i kontrakt med bankens nationale kontorer i de relevante lande, og der afholdes møder med delegationen og de lokale projektkoordinatorer i de ledende finansielle institutioner. De ledende finansielle institutioner har en kontraktlig forpligtelse til hvert år at indsende rapporter til delegationen. Som fastsat i de kontrakter, der indgås som led i delegeret samarbejde, bliver Kommissionen desuden inddraget i, informeret om og inviteret til at deltage i de observatørmissioner, som den ledende finansielle institution gennemfører i marken.

De kontraktlige ordninger er tilstrækkeligt klare til, at der kan foretages en passende overvågning.

Når man øger delegationernes deltagelse i processen i forhold til tidligere, vil opfølgningen og overvågningen også blive øget. Anvisningerne til delegationerne vil blive opdateret med henblik herpå.

36

Kommissionen anerkender henvisningen til det igangværende arbejde med resultatorienterede indikatorer, som de finansielle institutioner skal bruge til overvågning og rapportering, og understreger, at den ledende finansielle institution foretager resultatovervågning.

37

Alle projekterne underkastes overvågning og evaluering(er). Nogle midtvejsevalueringer er blevet afsluttet, som det er tilfældet med NIF, eller vil snart blive iværksat, som det er tilfældet med LAIF.

Desuden vil Kommissionen gerne understrege, at:

i)ROM-procedurerne for de regionale investeringsfaciliteter, der forvaltes af DEVCO, er de samme som for de øvrige DEVCO-projekter, og at

ii)DEVCO træffer de nødvendige foranstaltninger i forbindelse med ROM-vurderingens resultater: For projekter, som har været igennem ROM-processen, sendes resultaterne til den EU-delegation/de kontorer i hovedkvarteret, som deltager i projektforvaltningen. Der forventes et svar fra delegationen, og det sendes som regel til den ledende finansielle institution. Om nødvendigt afholdes der et kontradiktorisk møde for at præcisere ROM-vurderingens resultater. Desuden mødes Kommissionens repræsentanter med de konsulenter, der har gennemført ROM-besøgene, til regelmæssige debriefingmøder, så de kan blive orienteret om situationen i marken.

Der er planer om at revidere forvaltningen af ITF-projekterne fremover for eventuelt at bringe den i overensstemmelse med de øvrige faciliteter.

Fælles svar fra Kommissionen på punkt 39-42

39

Kommissionen er ikke enig i Revisionsrettens analyse af påvisningen af behovet for tilskud for at muliggøre lånet. Ansøgningsformularen udgør grundlaget for vurderingen, som er en velovervejet bedømmelse baseret på input fra tematiske og geografiske enheder og fra EU-delegationerne og sekretariatet, tit suppleret af yderligere undersøgelser. Kommissionens vurdering, som støttes af tekniske møder med de finansielle institutioner og de administrative udvalg, hvori medlemsstaterne deltager, er solid og velfunderet. Kommissionen mener, at udvælgelsesprocessen for tilskud giver tilstrækkelig sikkerhed og bevis for behovet herfor.

42

Kommissionen er ikke enig i denne analyse af følgende grunde:

42 a)

For den mulige finansiering uden ITF-bidrag under IMF-programmet var der rent faktisk et loft for lån, som ikke blev ydet på lempelige vilkår (se tabel 1 i IMF’s landerapporter for 2009 og 2010), og alle yderligere lån skulle derfor ydes på lempelige vilkår. Beslutningen om, hvorvidt et givet projekt kommer i betragtning for lån på lempelige vilkår eller ej, er en suveræn beslutning, som træffes af Zambia efter drøftelser med det internationale samfund, afhængigt af de økonomiske forhold i forbindelse med det enkelte projekt.

42 b)

EUF-tilskuddet alene havde vist sig at være utilstrækkeligt til at sikre en tilstrækkelig finansiering af projekterne. De yderligere midler, som var nødvendige for at slå bro over finansieringskløften, blev kun stillet til rådighed, fordi de finansielle institutioners midler blev mobiliseret gennem ITF-bidraget.

42 c)

Tilskud kan have en høj merværdi, selv om de er små, f.eks. ved at slå bro over finansieringskløften, forbedre projektets kvalitet osv. I tre af disse tilfælde var tilskuddet med til at gøre de generelle finansielle betingelser mere lempelige, da låntageren ikke anså den finansieringspakke, som de medfinansierende parter foreslog, for at være fuldstændig acceptabel. For det andet projekt gjorde tilskuddet det muligt at øge projekternes potentielle virkning, herunder de finansielle fordele.

42 d)

Kommissionen er ikke enig i Revisionsrettens konklusion. Den endelige støttemodtager kunne have valgt et andet alternativ, som ville have været mere rentabelt, men som ville have haft negative indvirkninger på miljøet. ITF-tilskuddet var med til at lette investeringerne i den mest miljøvenlige løsning og opveje de højere investeringsomkostninger.

42 e)

Kommissionen er ikke enig i Revisionsrettens konklusion, som ikke er tilstrækkeligt dokumenteret.

NIF-tilskuddet var nødvendigt for at frigøre den samlede investeringspakke for projektet og var helt i overensstemmelse med EU’s og partnerlandets politiske mål.

42 f)

Kommissionen er ikke enig i Revisionsrettens vurdering, som indebærer, at tilskuddet var nødvendigt for, at modtageren kunne acceptere de tilknyttede lån, at den blandede pakke kunne sammenlignes med andre finansielle tilbud, og at tilskuddet ikke var for højt.

42 g)

Denne bemærkning tager ikke hensyn til, at det produkt, som der ikke blev ydet tilskud til, byggede på den forudsætning, at der ville blive ydet et tilskud. NIF-bidraget til en sådan ordning er helt klart nødvendigt for, at de europæiske finansielle institutioner kan yde lån til en rente, som tilskynder bankerne til at låne videre til små og mellemstore virksomheder. Det forhold, at NIF-bidraget ikke (eller kun delvis) bliver brugt, må snarere betragtes som et tegn på succes. Det baner vej for en opfølgningsfacilitet med et lavere niveau af NIF-bidrag (hvilket ikke betyder, at NIF-tilskuddet bør være lavere, når der er tale om en anden første operation i et land).

44

Kommissionen gør en proaktiv indsats for at påvirke projekternes udformning. Påvirkningens form afhænger i høj grad at projekttypen, da projekterne har forskellige mål og forskellige forventede virkninger. Blandingsprojekter bygger på partnerskaber og ansvarsdeling mellem donorerne. Kommissionen spiller en nøglerolle i dette partnerskab og har stor indflydelse på alle relevante aspekter af projekterne.

46

Efter Kommissionens mening medfører faciliteterne generelt betydelige politiske gevinster.

Det politiske miljø er en integrerende del af projektvurderingen. Hvert projekt har sine egne specifikke mål og forventede virkninger, som er forskellige alt efter projektets art. Et enkelt projekt forventes ikke at have indvirkning på alle målene (dette er desuden ikke tilrådeligt).

Med hensyn til ITF kan der ganske rigtigt udøves fælles indflydelse på politikken i den pågældende sektor, når projektet stemmer overens med delegationens målsektor. Det forholder sig anderledes i tilfælde, hvor et projekt ikke falder ind under delegationens målsektor, men alligevel har en regional rækkevidde.

51

Kommissionen vil af politiske og strategiske grunde (selv om den mener, at EU’s retningslinjer om synlighed er blevet overholdt) intensivere foranstaltningerne vedrørende synlighed og inddrage delegationerne yderligere i processen.

51 a)

Alle kontrakterne indeholder særlige artikler (både i de almindelige betingelser og i bilaget, som indeholder en beskrivelse af foranstaltningen) om projekter, som finansieres via de regionale blandingsfaciliteter. Det fastsættes i disse artikler, at den ledende finansielle institution skal sørge for, at tilskuddet er tilstrækkeligt synligt.

Desuden er der i den nye delegeringsaftale for indirekte forvaltning, som vil blive brugt fra 2014 for alle projekter, som der indgås kontrakt om i forbindelse med de regionale blandingsfaciliteter, et specielt bilag vedrørende en kommunikations- og synlighedsplan, som vil blive udarbejdet for hvert enkelt projekt.

Med hensyn til WBIF har GD for Udvidelse via sine kontrakter om teknisk bistand (IPF og OFICO) sikret sig, at alle kommunikations- og PR-redskaber (hjemmesider, rapporter, vejledninger, faktablade, seminarer, workshops osv.) angiver EU’s rolle i mekanismen. Desuden udvikles der et tættere samarbejde med de internationale finansielle institutioners kommunikationsenheder, og det er nu tydeligt, at der i højere grad henvises til EU og WBIF. Det forventes, at synligheden og sammenhængen vil blive forbedret yderligere, idet alle WBIF-kommunikationsaktiviteter vil blive centraliseret i den nye udvidede IFICO-kontrakt.

52

Kommissionen vil gerne understrege, at håndbogen i kommunikation og synlighed for EU’s optræden udadtil gælder for og skal anvendes på alle projekter vedrørende EU’s optræden udadtil.

Konklusion og anbefalinger

53

Kommissionen er ansvarlig for oprettelsen af faciliteterne, som bedømmes positivt i beretningen. Forvaltningen af projekterne gennemføres i partnerskab. Kommissionen administrerer faciliteterne, mens udviklingsfinansieringsinstitutionerne er ansvarlige for den daglige forvaltning af projekterne. De gennemfører de budgetopgaver, som de har fået pålagt, i overensstemmelse med reglerne for indirekte forvaltning, der er fastsat i finansforordningen.

Kommissionen har udviklet denne struktur under hensyntagen til de potentielle fordele ved faciliteterne og mener, at dens forvaltning har været tilfredsstillende.

Kommissionen mener, at der ved vurderingen af, hvorvidt de potentielle fordele er opnået, skal tages hensyn til tilskuddenes art (f.eks. teknisk bistand) og resultaterne af gennemførelsen af projekterne.

54

Kommissionen mener, at godkendelsesprocessen var grundig: Alle de relevante parter inddrages i tilstrækkeligt omfang, og Kommissionen tilpasser høringsprocessen til de særlige forhold, der præger projekterne. Der er tilstrækkelige og fyldestgørende oplysninger til rådighed under beslutningstagningsprocessen.

Det sikres i alle tilfælde, at der opnås en merværdi: Projekterne forelægges først for det kompetente administrative udvalg, når alle projektets bestanddele er afklaret, og dets merværdi tydeligt fremgår.

Reglerne for udbetaling af forskud bliver revideret i de nye kontraktmodeller for finansielle instrumenter.

55

Kommissionen mener, at begrundelsen for finansieringen var klar i alle tilfælde. Disse tilfælde beskrives i punkt 42 i denne beretning og er blevet behørigt anfægtet og begrundet af Kommissionen. Se Kommissionens svar på punkt 42, litra a)-g).

I alle disse tilfælde er faciliteternes prioriteter blevet tilpasset til EU’s sektorpolitikker for hver af regionerne (som klart er anført i deres respektive strategiske retningslinjer).

Kommissionen vil dog se på, hvordan man kan opnå en større indvirkning på sektorpolitikken, og hvordan EU’s støtte kan gøres mere synlig.

57

Kommissionen accepterer anbefalingen. Den nye ansøgningsformular viser tydeligt de forskellige former for merværdi, som tilskuddet kan medføre.

57 a)

Kommissionen accepterer anbefalingen. Der er inden for rammerne af EU-platformen ved at blive udarbejdet retningslinjer for revideret forvaltning, der skal gøre det muligt at styre Kommissionens inddragelse på alle trin i godkendelsesprocessen, og retningslinjer for opfølgning af projekterne.

57 b)

Kommissionen accepterer anbefalingen. Det er en igangværende proces, som formodentlig vil blive afsluttet ved udgangen af 2014.

57 c)

Kommissionen accepterer anbefalingen. I den reviderede udformning af forvaltningen af blandingsfaciliteterne er det blevet foreslået, at projekter kun vil blive forelagt til endelig godkendelse (der vil ikke længere være en foreløbig godkendelse). Ansøgningsformularen indeholder detaljerede beskrivelser af behovet for tilskuddet og dets merværdi og af, hvordan beløbet er fastlagt/beregnet.

Processen skal omfatte en foreløbig analyse og drøftelser af de projekter, som medtages i pipelinen, så de nødvendige præciseringer kan foretages, før projekterne indsendes til endelig godkendelse, hvorved det sikres, at projekterne er modne, har den nødvendige virkning og giver valuta for pengene.

57 d)

Kommissionen accepterer anbefalingen.

58

Kommissionen accepterer anbefalingen. Fremover vil der blive taget hensyn til likviditetsbehovet, før der foretages en udbetaling. En ny kontraktmodel for finansielle instrumenter er under udarbejdelse. Foranstaltningen vil formodentlig være indført ved udgangen af 2014.

59

Kommissionen accepterer anbefalingen.

59 a)

En ramme for resultatmåling er allerede medtaget i ansøgningsformularen, og den medfølgende vejledning præciserer, hvilke oplysninger der anmodes om. Virkningen af et specifikt EU-tilskud kan tit ikke adskilles fra det samlede projekt. Med hensyn til EU-tilskuddet skal merværdien dog klart angives (se ovenfor).

59 b)

Der er udsendt instrukser til alle EU-delegationer, og retningslinjer er under udarbejdelse.

59 c)

Kommissionen accepterer delvis anbefalingen. Kommissionen vil overveje muligheden for at tilpasse ROM-metoden til de karakteristiske træk ved blanding.

60

Kommissionen accepterer anbefalingen.

En ny delegeringsaftale for indirekte forvaltning for alle projekter, som der indgås kontrakt om under de regionale blandingsfaciliteter, er under udarbejdelse. Denne kontraktmodel vil omfatte et bilag, der specielt vedrører en kommunikations- og synlighedsplan, som vil blive udarbejdet for hvert enkelt projekt.

QJ-AB-14-016-DA-E  ISSN 1977-5636

Kommissionen og medlemsstaterne har oprettet otte regionale investeringsfaciliteter til støtte for EU’s eksterne politikker. Sigtet med disse investeringsfaciliteter er at samle (blande) tilskud ydet af Europa-Kommissionen og lån fra finansielle institutioner. De bidrager til at finansiere centrale infrastrukturprojekter, der kræver betragtelige finansielle ressourcer.

Retten vurderede, om det er effektivt at blande EU-tilskud og lån fra finansielle institutioner. Retten konkluderer, at denne blanding generelt har været effektiv. De regionale investeringsfaciliteter var udformet hensigtsmæssigt, men de potentielle fordele ved at blande tilskud og lån blev ikke udnyttet fuldt ud. Retten fremsætter en række anbefalinger til Kommissionen vedrørende projektudvælgelse og godkendelse af tilskud, udbetaling af midler, overvågning af gennemførelsen af EU-tilskud samt styrkelse af EU-bistandens synlighed.